Emmie

=__**JAG FATTAR INTE**__=


 * __KAPITEL 1 //Maria//__**

Maria gick långsamt genom staden. aldrig fick hon en ledig dag, upp tidigt och sent hem. Maria hade bara för någon dag sen fyllt 13 och ändå jobbade hon som en frisk vuxen. eftersom hennes mamma just blivit sjuk efter Marias femte syskon föds och Maria var tvungen att försöra familjen. hennes pappa var i krig. och allt var kaos. Hennes gröna lysande ögon fylldes av tårar när hon tänkte att hennes pappa kanske var död. Hon stannade vid den stora statyn på torget för be en bön. " kära gud gör så min kära fader kommer hem snart, amen ." Maria fortsatte gå, hon drog försiktigt handen genom hennes ljusa slitna hår. det gjorde ont, hon gav ifrån sig ett tyst litet aj. aldrig hade hennes händer varigt så slitna som nu. Det var tufft att jobba som snickare, även fast hon bara var lärling. Hon tänkte tyst för sig själv " varför ska livet vara så svårt att förstå sig på. Om bara far kommer hem blir allt bra" Men det dröjer innan han kommer. Kriget har redan hållt på i tio år och det lär fortsätta. om inte protestanterna och katolismerna kunde enas. Ingen av historina kanske rätt... - Jag struntar vilken sida som vinner! Bara min far kommer hem levande. Kyrkklockorna dånade i dom små gränderna. - Nej, jag är sen igen bara att springa Olof blir inte glad när jag kommer sent. Hennes små smala ben började röra sig snabbare och snabbare, hennes träskor klampade mot gatan. Alla som var vakna hörde Maria springa springa genom staden. Äntligen var hon framme. Hon stannade tog ett djupt andetag, hennes ben började röra sig framåt. Hon öppna dörren försiktigt, tog ett stort steg över den knarade golv-plankan. När hon var framme kolla hon snabbt ner i golvet för höra när hon blev utskäld, men hon hörde ingen inte ens ett andetag. Maria kolla långsamt upp. Men Olof var inte där. hon tänkte " Ska jag ropa? Lite tyst lär väll inte störa någon " Tyst som en mus ropa Maria Olof! Jag kanske kan ropa lite högre Olof!! Inget svar.. Jag ropar en sista gång OLOF!!! inget svar nu heller. Hon blev stum. Olof är alltid i tid. Hon tog några djupa andetag till och tänkte efter. Vart kan Olof vara? En sak hon har lärt sig är att Olof alltid försvinner plötsligt, Maria ställde sig i högra dellen av rummet och kolla ut är det nått som inte stämmer. Allt stämmer, vid träväggen står byrån och min arbetsbänk. Det stora bordet står mitt i rummet och Olof jätte stora arbetsbänk står price som den ska. Fast det röda skåpet är flyttat lite åt sidan, åt vänster sida fast det spelar väll ingen roll vilken sida skåpet är flyttat till. Allt är nästan som det ska eller allt är som det ska men det känns fel på något sätt. Men jag vett inte hur. Allt ser rätt ut men det känns inte rätt. Eller är det bara för Olof inte är här. Han kommer nog snart, jag kan börja arbeta så blir han nog glad. Fast Nej, jag vill inte jobba det är inte kul! Maria slängde ner hammaren på golvet. Donk Det blev ett stort märke på golvet. hammaren gick sönder också. Men det var nått som ramla ut från hammaren... Ett brev, inget gammalt utan ett helt nytt. Maria plocka långsamt upp pappret från marken och läste//.//
 * __KAPITEL 2__** __//Brevet//__

//Kära Maria.// //Jag har get mig i väg för att söka det för flutna och därför har jag lämnat staden för gått.// //jag har lämnat alla mina ägo delar i dina händer. Det är din uppgift att ta över verkstan.// //Allt jag äger finns i ett hemligt rum nån stans i verkstan. Hitta rummet leta efter än lapp.// //när du funnit den börjar ditt livs största äventyr.// Jag vet att du klarar det Maria. Tro bara på dig själv.

//Hälsningar __Olof__//

Hemligt rum? Mitt livs största äventyr? Jag förstår ingeting, men om jag ska förstå bättre måste jag hitta nästa brev. Vart kan det vara? Jag har jobbat här ganska länge och ändå har jag inte märkt något annorlunda. har det funnits en lön-gång mitt fram för ögna hela tiden. Hur ska jag hitta en lön-gång här, när inget är annorlunda. Fast jo, skåpet hade någon flyttat på. Bakom skåpet skulle det väll vara ett perfekt ställe för en lön-gång. Maria gick fram till skåpet. Ställde sig med ryggen i mot och försökte trycka allt vad hade. Den röde på sig inte mycket men det räckte för ta sig in. Maria stod nu högst uppe på trappan som ledde ner till ett mörkt rum. Allt var kol svart men när hon kommit ner för trappan. Tändes plötsligt några facklor på stenväggen allt blev ljust äntligen såg jag vad jag gick. längst in stod en stor kista, Där i måste nästa brev ligga! Maria börjar springa aldrig hade hon varit så för väntans full som nu. Hon öppna kistan försiktigt där i låg mängder av sinkar saker och ett målning på mig och min far. En tavla på mig. Hur har Olof fått tag på den? jag han inte fundera särskilt länge för i samma sekund hörde jag folk utanför på gatan skrika " DET BRINNER!! " Brinner? Maria sprang panik fult mot utgången. Men innan ho hunnit fram vände hon för att hämta brevet, hon tog brevet och sprang tillbaka igen, men när ho var på sista trappsteget stängdes dörren. JAG ÄR FAST, JAG KOMMER ATT DÖ!! Små tårar letades fram på Marias kinder. Det finns inget att göra. lika bra att läsa det andra brevet.

//Kära Maria// //Var inte rädd. Du kommer inte att dö. Varje gång du rör kistan börjar staden brinnad.// //Snart finns inte staden mer. Men du kommer att överleva bara bu läger dig i kistan, blundar och tänker på sommar äng.// //annars är din tid ute. Maria gör som jag säger.// //Du klarar det. Tro på dig själv.//

//Hälsningar Olof.//




 * __KAPITEL 3 //Kistan//__**

//Det är väll lika bra att göra som han säger, jag vill inte dö, inte nu i alla fall.// Maria gick bort mot kistan. la sig i kistan, gjorde sig så liten som möjligt. Hon tänkte på en varm underbar sommaräng med Stora Blåa blommor och skinande sol som strålade ner från den ljus blåa himlen. Det var magiskt det kändes som hon stod mitt i den stora ängen. Man hörde hur bina surade, fåglarna kvittrade och blommorna doftade sommar. Maria öppnade sakta ögonen för att se om hon fortfarande var i kistan. Men det var hon inte, allt blev bara märkligare och märkligare först en lön-gång sen en kista som gör att staden börjar sen tramporteras bara dit man tänker. Jag vill inte mer, jag vill hem till Mor. Far kanske har kommit hem fast det är nog inte så troligt. Mor och far är säkert döda vid det här laget.- JAG SKULLE ALDRIG RÖRT KISTAN!! finns det inte en ångra knapp i denna knäppa historien. - OLOF!! Kom fram min far och mor är döda och allt är ditt fel! - VISA DIG!! Allt blev svart, en vind blåste fram alla djuren på ängen bara försvann den stora kon vid jätte lika trädet var det ända djuret som stod kvar. - Hjälp Olof jag mena inte att du var taskig FÖRLÅT SÅ MYCKET! Allt blev normalt igen.

Varför stod kon kvar men inga andra djur. Är Olof kon? Jag förstår inte men det ganska vanligt vid detta laget. Vad ska jag göra? Vart ska jag sova? Om allt bara var som förut när pappa var hemma när mamma var frisk innan min syster föds innan jag nästan blev döv efter som hon skrikigt så mycket om bebisar kunde vara tysta. Men sånt är livet, allt kan inte vara jätte bra men just nu kan nästan inget vara sämre. Mörkret börja fall och Maria la sig under ett träd för att sova men det tog lång tid innan hon fall in i drömmarnas värld.
 * __KAPITEL 4 //Drömmen//__**

Maria såg sig själv i fars famn hur hennes tårar letade sig fram genom ögonen. Hur vinden blåste i håret och hur mor skrattade i bakgrunden. Hon kände igen sig detta har hänt förut men hon minns inte när. Hon såg hur far släppte henne och gick mot mor som nu har börjat gråta sen tog far sina väskor och gick. Jag hur alla mina syskon börja skrika och hur mamma var för ledsen för trösta dom. Det var hemsk. Mitt hjärta var krossat jag visste inte vad jag skulle göra allt såg sill inuti mig. Det var som hela världen stanna. jag kom ihåg att jag såg en äng framför mig med stora blå blommor. Jag hörde en ko prata men jag har alltid trott att jag drömt är detta på riktigt? vad är det du vill jag ska veta? Vad är det jag ska förstå? Snälla Olof kom! Maria såg en skugga svepa igenom ängen. Ett spöke som likna Olof. jag skrek vad är det som händer?! Men fick inget svar. Det ända jag hörde var //jag kommer den tionde dag en i den tionde timmen den tionde minuten.//

Maria vakna på ett kvick. Var detta en dröm eller var det sanning? Vad menar han med den tionde dagen. Vad är det för datum idag? en svag röst viskade den nionde. Menar han att han kommer imorgon. den 10 Oktober klockan 10.10. Om jag försöker somna igen kanske jag får vet mer. Men riktigt så blev det inte. Maria somnade, men hon vaknade aldrig. men hon levde lycklig i alla sina dagar. Maria råkade sova den 10/10 klockan 10.10. och därför sögs hon in i drömmarnas värld. Dit hade även hennes mor, far och alla sykon kommit efter alla dog när dom sov. Far i kriget, mor och syskon i elden.